‫בפרקים הקודמים...‬
‫מישהו שעשוי להיות‬ ‫האדם שירה בהאסקל דבריי‬
‫הרגע הביא לבעלי תמונה‬ ‫והוא שיקר לי לגביה ואז גרס אותה.‬
‫נראה שהוא עמד לשים קץ‬ ‫לדבר שבגללו סוחטים אותו.‬
‫דבר הוביל לדבר...‬
‫אל תתערב. אל תשאל שאלות.‬ ‫בפעם הבאה אני אפיל אותך למטה.‬
‫התמונה הזו צולמה ביום שזה קרה‬ ‫בספניש הרבור לפני עשור.‬
‫תראי את הקעקועים.‬ ‫זה דיו טרי מבית היוצר של סיימון ספנסר.‬
‫איך אתה יודע מי קעקע אותם?‬
‫כי זה אבא של סוזנה.‬
‫והתמונה הזו צולמה ברחוב של המכון שלו.‬
‫אני עוזבת ואני לוקחת את סרינה איתי.‬
‫הדבר הזה שאתה מעורב בו,‬ ‫יהיה אשר יהיה, מסכן את חיי בתנו.‬
‫אני אשלח לך את הכתובת.‬
‫בחדר מכונות שמתחת לאשנב שבור‬
‫יש כפפה שספוגה בדנ"א של הבחור.‬
‫חשבתי שהם הוזהרו.‬ ‫-נראה שלא מספיק חזק.‬
‫סרינה, איפה שמת‬ ‫את כמוסת הזמן שלך, חומד?‬
‫למה שאחד מבחורי האחווה צרובי השמש האלו‬ ‫יירה בהאסקל דבריי,‬
‫יסחט את התובע המחוזי ויטביע ילדה קטנה?‬
‫אלו שלושת הדברים‬ ‫הכי לא קשורים בעולם בערך.‬
‫בעוד חצי שעה נהיה בספניש הרבור‬ ‫ונגלה משהו סוף סוף.‬
‫לא. ממש לא.‬
‫סיימון הוא לא בחור שאת יכולה‬ ‫להעיר בשתיים לפנות בוקר ולומר לו,‬
‫"היי, בוא נדבר על היום‬ ‫שבו בתך היקרה נרצחה".‬
‫מכון הקעקועים נפתח בעשר בבוקר.‬ ‫עד אז נלך למלון דרכים.‬
‫כשהתעוררתי היום, לא חשבתי שאפרד מבעלי‬
‫ואמצא את עצמי בורחת באמצע הלילה.‬
‫זה יהרוס אותה.‬
‫שיחה נכנסת מיחידת האב ליחידת הבת.‬ ‫שיחה נכנסת מיחידת האב...‬
‫כבוד התובע, בדיוק עמדתי‬ ‫לסיים קרטון של יין זול‬
‫ולעקוב אחרי בעלי לשעבר ברשת.‬ ‫כדאי מאוד שזה יהיה מוצדק.‬
‫היא לקחה אותה.‬ ‫-מי לקחה את מי?‬
‫אשתי לא במצב טוב. לא הייתי צריך לבקש ממך‬ ‫להעלים עין כשהיא כיוונה אקדח אל דבריי.‬
‫היא לקחה את סרינה‬ ‫והיא לא נותנת לי לתקשר איתה.‬
‫איפה היא עכשיו?‬
‫עם ניקו ג'קסון?‬
‫אוי ואבוי לי.‬
‫אם משהו איום ונורא יקרה לסרינה,‬ ‫אני בחיים לא אסלח לעצמי.‬
‫שנכריז עליה כנעדרת?‬
‫אני לא יכול להסתכן בלהרגיז את לורה שוב,‬ ‫כל עוד סרינה בידיה.‬
‫אז אני אדאג לפקוח עיניים, אם כך.‬ ‫-בלי יותר מדי רעש, אני רק רוצה שהן יחזרו.‬
‫תודה לך.‬ ‫-כן.‬
‫- אני סובל אותך -‬
‫כן.‬
‫משאבה מספר שש?‬ ‫-כן.‬
‫- תחנת דלק בלאק טראק -‬
‫- התראת "פקחו עיניים" -‬
‫היי!‬
‫שכחת את זה.‬
‫תודה לך, אדוני השוטר. נחמד מצדך.‬
‫אני רק בודק כדי שאוכל להחזיר אותו‬ ‫אם משהו לא בסדר. אבל הכול בסדר.‬
‫לילה טוב, אדוני השוטר.‬ ‫-גם לך.‬
‫תיכנסו פנימה!‬ ‫-קדימה, כנסי לרכב.‬
‫מה קורה?‬ ‫למה לא רצית שהשוטר יראה אותנו?‬
‫הסיפור שאני עובדת עליו‬ ‫קשור למשטרה בחלקו‬
‫והם לא רוצים שאני אספר אותו,‬ ‫אז אנחנו חייבות להיזהר.‬
‫או שמה, הם יירו בך?!‬
‫לא, כמובן שלא.‬ ‫הם פשוט ימנעו ממני לספר את הסיפור.‬
‫תנו לי את הטלפונים שלכן.‬ ‫לא נלך למלון דרכים.‬
‫יש עלינו יותר מדי עיניים. בלי כרטיסי‬ ‫אשראי, בלי טלפונים ונזרוק את כרטיסי הסים.‬
‫איפה נשהה?‬
‫אני מכיר איזה מקום,‬ ‫דירת הרווקים הישנה של אחי.‬
‫החזיקו חזק.‬
‫איתרנו את הטלפון של הילדה הקטנה,‬ ‫ביציאת קורדרו שעל כביש 101.‬
‫הם בתזוזה.‬
‫מה המקום הזה? אוי!‬
‫- רוצח -‬
‫את יודעת מה אומרים, המיקום שווה הכול.‬
‫בואי, קחי את הנסיכה.‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב, שלושה עצים מהדלת.‬
‫שלושה עצים מהדלת...‬
‫זה בונקר אמיתי ממלחמת העולם השנייה.‬
‫אבא השתמש בו בתור חדר חושך‬ ‫לפני שהוא קנה את חנות הצילום שלו‬
‫ואז, כשאני עברתי למקום משלי,‬ ‫דני גם רצה מקום משלו אז הוא עבר לכאן.‬
‫תודה.‬ ‫-בטח.‬
‫וואו, האוספים של דני.‬
‫הוא נהג לומר שיש לו שני אחים, אני והיער.‬
‫זו רובי! אני לא מאמינה...‬
‫למה את לא מאמינה? שמישהו מתוק כל כך‬ ‫מסוגל לעשות משהו נורא כל כך?‬
‫את חושבת שדנתי את אחי למוות‬ ‫סתם בשביל הכיף?‬
‫לא, ברור שלא!‬
‫אבל אחד הגברים בתמונה‬ ‫שלקחת מהבית של ג'סי הוא רוצח‬
‫ואולי הוא זה שהרג את סוזנה.‬ ‫-הראיות לא תומכות בתאוריה הזו.‬
‫רוצה לצאת לסיור הרצח הרשמי והמרשים‬
‫בדירת הרווקים של האחים לבית ג'קסון?‬
‫גבירותיי ורבותיי, שימו לב,‬ ‫זוהי הנקודה שבה השוטרים מצאו את הסכין‬
‫הספוגה בדמה של סוזנה ספנסר‬
‫בלילה שבו מר ג'קסון התוודה על הרצח.‬
‫וכאן, מאחורי הלוח הילדותי שלו,‬ ‫שמר מר ג'קסון את האוסף הסודי‬
‫של תמונותיהן של ג'ניס קים‬ ‫ושל קרינה מרקוביץ', אותן הרבה ללטף,‬
‫וכדי לראות את הדנ"א הג'קסוני שנמצא‬ ‫על פריטיהן האישיים של ג'ניס ושל קרינה‬
‫תצטרכו לבקר בכספת הראיות של מחוז מארין.‬
‫מה קרה באותו הלילה?‬ ‫בלילה שבו סוזנה מתה?‬
‫האיש שהרג את סרינה היה בספניש הרבור.‬
‫אולי ראית משהו שיעזור לנו לפענח מי הוא.‬
‫הייתי בסולפור ספרינגס רוב היום‬ ‫יחד עם החבוב, ניסינו לחסל כנופיית מכוניות.‬
‫חזרתי הביתה מוקדם כי היו לי תוכניות.‬ ‫-אילו תוכניות?‬
‫תכננתי להציע נישואים לבחורה‬ ‫שלה רציתי להינשא מאז גיל שבע.‬
‫אתה לא חייב להמשיך לדבר.‬
‫הבית שלה היה מעבר ליער, לא רחוק מכאן.‬
‫דני הצית את הבית לפני שהוא לקח את הגופה.‬
‫בנאדם, כשראיתי את הלהבות ההן‬
‫התחלתי לרוץ,‬ ‫כי אין כאן הרבה בתים בסביבה.‬
‫אני עשיתי את זה. אני הרגתי אותה!‬
‫מה עשית?!‬ ‫-אני מצטער, ניקו!‬
‫אני לא יודע אם יש...‬
‫איזה קשר...‬
‫אם יש לזה קשר כלשהו לסרינה,‬
‫אני לא יודע מהו. באמת שלא.‬
‫מרג'ורי אמרה שאין צירופי מקרים בעולם,‬
‫שהכול קשור.‬
‫אני ממש מצטער שאני לא יכול לעזור לך.‬
‫- חנות נוחות -‬
‫צפונה.‬
‫גברת ג'קסון, בוקר טוב.‬
‫יש לך חדשות בקשר לדני?‬
‫אני קרוב, אבל אני צריך להיפגש עם ניקו‬ ‫ואני לא מוצא אותו. איפה הוא?‬
‫מה גילית? תפתחו את התיק מחדש?‬
‫הנושא רגיש מאוד כרגע.‬ ‫אני צריך שתגלי איפה ניקו נמצא.‬
‫אתקשר אליו מיד.‬ ‫-לא! ייתכן שהוא בצרות‬
‫ולכן הוא יחשוש לדבר איתי,‬ ‫אבל אוכל לעזור לו אם אוכל לראות אותו.‬
‫הבן שלי לא חושש לדבר עם אף אחד‬ ‫והוא בחיים לא היה זקוק לעזרה,‬
‫לא ממך ולא מאף אחד אחר!‬ ‫-גברת ג'קסון...‬
‫אתה חושב שאם אני ענייה ונואשת,‬ ‫אני בטח גם טיפשה.‬
‫יש דבר אחד שאנשים נואשים יודעים‬ ‫לזהות כשהם רואים אותו וזה ייאוש.‬
‫אתה רוצה שאני אמצא את ניקו?‬
‫תשלוף את הטלפון שלך, תתקשר למשרד שלך‬ ‫ותגיד להם לפתוח את התיק של דני מחדש,‬
‫ותדליק את הרמקול‬ ‫כדי שאשמע עם מי אתה מדבר.‬
‫אני לא רוצה לאחר לעבודה, תסלח לי.‬
‫אני עדיין לא יודע לאן ניקו נסע.‬
‫הוא ירד מכביש מספר 101 ביציאת קורדרו.‬
‫אין יותר מדי על הכביש הזה,‬ ‫חוץ מהעיירה שבה גדלת יחד עם ניקו.‬
‫יש לך מושג איפה הוא עשוי להתחבא שם?‬
‫בבקשה.‬
‫אנחנו לא נפגע בחבר שלך,‬ ‫אנחנו פשוט מצילים אותו מעצמו,‬
‫אז שאני לא אצטרך להזכיר לך‬ ‫למה זה לא רעיון טוב להסתיר מידע מאיתנו.‬
‫אמא?‬
‫אני כאן, מלאכית קטנה, מכינה לנו כריכים.‬
‫תראי את כל הדברים המגניבים האלו!‬ ‫איפה אנחנו?‬
‫זהו ארמון הקיץ שלי. את אוהבת אותו?‬
‫כן. יש כאן ריח של כפות רגליים.‬
‫לכאן נהגתי לבוא כדי לברוח מההורים שלי‬ ‫כשהייתי בגילך.‬
‫אני לא מצליחה לברוח מההורים שלי.‬
‫טוב, היום הוא יום טוב‬ ‫להיות עם אחד ההורים שלך‬
‫כי אני צריכה לצאת במסווה‬ ‫בשביל הסיפור שאני עובדת עליו‬
‫ולכן כשנלך העירה,‬ ‫נוכל להתחפש כמו בליל כל הקדושים.‬
‫אני יכולה להתחפש לפרש ללא ראש?‬
‫טוב, המטרה היא לא למשוך תשומת לב, אז...‬
‫זו עיירת נופש וחשבתי שנתחפש לכוכבות‬ ‫קולנוע בחופשה. מה את אומרת?‬
‫אפשר ללכת לשחות?‬ ‫-אם יהיה זמן, טוב?‬
‫טלפון חד פעמי אחד בשבילך, ואחד בשבילי.‬ ‫התחנה הבאה היא מכון הקעקועים.‬
‫אפשר לעשות קעקוע?‬
‫איך מאייתים "לא"?‬ ‫-כמה צפוי.‬
‫כן.‬
‫הם עמדו ממש כאן.‬
‫מרג'ורי עבדה בחנות?‬
‫היה לה בית תה מאחור עד שסוזנה מתה,‬
‫ואז היא וסיימון התפרקו לחתיכות.‬ ‫היא עברה לעיר ו...‬
‫נספתה בשריפה.‬
‫אוי, לא! לא! תראי את זה.‬
‫הכול עדיין בפנים. גם הרשומות, כנראה.‬
‫סוזנה גרה למעלה בתקופת חטיבת הביניים,‬
‫אבל תמיד ידעתי למצוא‬ ‫איפה הם החביאו את המפתח.‬
‫יותר מדי מידע, ג'קסון.‬
‫תיזהרו.‬ ‫-תודה.‬
‫לא נהיה כאן הרבה זמן, טוב?‬
‫2007...‬
‫תסתובבו לאט.‬
‫שלום, סיימון. זה אני, ניקו.‬
‫שלום!‬ ‫-מה, לעזאזל?!‬
‫בבקשה, תניח את הרובה! הבת שלי כאן.‬
‫הוא טעון ומוכן לפעולה.‬ ‫אני מחזיק אותו בשביל פורצים.‬
‫אני מצטער, סיימון, פשוט‬ ‫במקום הזה אני עדיין מרגיש בבית‬
‫ולא חשבתי שיהיה כאן מישהו.‬
‫זו לורה. היא כתבת.‬
‫היא מנסה לאתר בחור שהיה כאן לפני עשור.‬
‫הוא ירה באדם בסן פרנסיסקו שלשום בלילה.‬
‫למה אתם חושבים שהוא היה כאן?‬
‫כי הוא אחד הגברים בתמונה הזו‬ ‫עם קעקועים טריים שאתה קעקעת.‬
‫אוי.‬ ‫-היי, תירגע.‬
‫זה אמיתי?!‬
‫תניח אותו, בבקשה ממך.‬ ‫תקשיב, אני מבינה, אני יודעת שאתה עצבני‬
‫אבל יש רוצח שמסתובב חופשי‬ ‫ואנחנו זקוקים לשמות‬
‫של הגברים שהיו כאן‬ ‫ב-4 ביולי 2007. זה הכול.‬
‫למה שאעזור לכם?‬
‫בשביל הפעם הבאה שתתגלה גופה‬ ‫ואתה תדע שיכולת לעזור ולא עזרת.‬
‫טוב.‬
‫הרשומות של 2007 נמצאות כאן.‬
‫מה, לעזאזל?‬ ‫הן מגיעות רק עד השבוע של ה-25 ביוני.‬
‫הרשומות מהשבוע של ה-2 ביולי חסרות.‬ ‫-מישהו פרץ לכאן?‬
‫בתקופה שסוזנה מתה‬ ‫מישהו פרץ לכאן דרך בית התה.‬
‫חשבנו שמדובר בוונדליזם ותו לא...‬
‫כי שום דבר לא נעלם.‬
‫חוץ משמותיהם של האנשים‬ ‫שהיו כאן ב-4 ביולי 2007.‬
‫מה אתה עושה כאן, ניקו?‬ ‫-סיימון...‬
‫למה באת לכאן עם תמונה של הבת שלי‬
‫והצפת את כל הדברים האלו מחדש?‬
‫בבקשה, רק תגיד לנו אם אתה מזהה‬ ‫מישהו מהאנשים בתמונה ואנחנו נלך.‬
‫זה כמו מועדון המזל הרע.‬
‫כולם מכירים אותו. הוא מת אתמול.‬
‫וזו... התינוקת שלי.‬
‫אלו האחים לבית טאנר, בלייק וג'ייסון.‬
‫למשפחתם היתה חנות פיתיונות בבודייגה ביי.‬
‫בלייק פוצץ לעצמו את הראש.‬ ‫ג'ייסון הצית את בית המשפחה.‬
‫מה?‬ ‫-איפה ג'ייסון עכשיו?‬
‫הם שלחו אותו לאנשהו, אני לא יודע לאן.‬ ‫-ומי הרביעי?‬
‫אין לי מושג.‬
‫בטח לא שמעתי טוב,‬ ‫לרגע חשבתי שאתה אומר לי, "לא".‬
‫תראה, אתה חייב להגיע לכאן, בנאדם.‬ ‫מסוכן שם בחוץ, יותר מכפי שאתה חושב.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-אתה משחק באש.‬
‫תמצא לי את ג'ייסון טאנר או שאני אעלה‬ ‫לבמה בפגישת המחזור הבאה שלנו‬
‫ואספר לכולם את הסיפור על טיחואנה.‬
‫תעשה מה שאתה רוצה, אבל אני לא הולך‬ ‫לשתף פעולה עם משהו שיגרום לך להגיע לכלא.‬
‫מה הרעיון המבריק הבא?‬
‫נשב כאן ונחכה, נתענג על הנוף היפהפה.‬
‫אני נותן לו 90 שניות.‬
‫מה אמרתי?‬
‫לא אכפת לי כמה תתחנן, אני לא חוזר אליך.‬
‫ג'ייסון שרף את הבית שלו במרס 2012,‬
‫נמצא לא כשיר לעמוד לדין מבחינה נפשית‬
‫ונשלח לאגף שמור בבית חולים פסיכיאטרי.‬
‫הוא נמצא שם כעת.‬ ‫-הוא יכול להיכנס ולצאת?‬
‫ניקו, לא משנה מה אתה מחפש,‬ ‫תניח לזה, בבקשה.‬
‫חבוב, תן לי את שמו של בית החולים.‬
‫זה מקום מפואר בקוטאטי, "פרימונט גרוב".‬
‫נדבר אחר כך.‬ ‫-הלכנו רחוק מדי.‬
‫"רחוק מדי" נשאר מאחורינו‬ ‫כבר לפני שלושה ימים.‬
‫אני לא מוכנה לעשות את זה.‬ ‫-את מה?‬
‫הגורל יכול להרוס לי את הנישואים,‬
‫הגורל יכול לאלץ אותי לישון באיזה חור מסריח‬ ‫באדמה ולהרוס לי את הנעליים‬
‫ולגרור את הבת שלי לאורך חצי מדינה,‬
‫אבל אמא שלי נמצאת בפרימונט גרוב‬ ‫והגורל לא יכול לאלץ אותי לבקר את אמא שלי.‬
‫את לא יכולה להיכנס לבית חולים ולהגיד,‬
‫"שלום! באתי לבקר את אחד המטופלים‬ ‫האלימים ביותר שלכם!"‬
‫כבר פילסתי את דרכי בדיבורים‬ ‫למקומות מפחידים יותר. אצליח גם הפעם.‬
‫העובדה שאמא שלך נמצאת שם היא מתנה,‬ ‫בדיוק כמו התמונה על הפסנתר בביתו של ג'סי‬
‫או העובדה שטבענו במפרץ באותו הזמן בדיוק.‬ ‫זו מתנה!‬
‫הביקור אצלה יכניס אותנו בדלת‬ ‫ואז אנחנו כבר בחצי הדרך אל האגף הסגור‬
‫והיא תשמור על סרינה כשנדבר עם ג'ייסון.‬
‫שום דבר שקשור לאמא שלי הוא לא מתנה משמים.‬ ‫תמיד צריך לשלם מחיר. לא.‬
‫אני מבין את הקטע עם האמא הפסיכית‬ ‫שדפקה לך את החיים.‬
‫כן, באמת? אתה מבין? בטח שאתה מבין.‬
‫אתה מבין איך זה לחיות עם רסיסי זכוכיות‬ ‫על כל השטיח אחרי המסיבות?‬
‫או שאתה מבין מה זה מילקשייק‬ ‫בננה-קוקוס-ויסקי לארוחת הבוקר?‬
‫או את תחלופת הגברים שמוצצים את הכסף‬ ‫שאבא שלי הרג את עצמו בשביל להרוויח?‬
‫ואיך קוראים לה? אספרנזה (תקווה).‬
‫היא נולדה בשם "הופ",‬ ‫אבל הוא לא היה מספיק שווה מבחינתה.‬
‫אמא שלך בפרימונט בגלל אלכוהוליזם?‬
‫ככה זה התחיל.‬ ‫היא היתה שם במשך שישה חודשים,‬
‫ועכשיו היא שם בשביל תשומת לב. רופאים‬ ‫ואחיות שמתרוצצים סביבה מסביב לשעון.‬
‫היא יכולה להרשות לעצמה, אז למה לא?‬ ‫היא אוהבת שחושבים שהיא סובלת.‬
‫אבל אני לא חייבת לסבול, כבר לא.‬ ‫ואני לא מוכנה לסבול יותר.‬
‫מישהו מגיע! סרינה, בואי לפה.‬
‫אמא תיקח אותך למטה כדי שתרחצי פנים, טוב?‬
‫הפנים שלי נקיים!‬ ‫-ושלי לא, אז בואי.‬
‫מה תעשה?‬ ‫-לכו.‬
‫הגיע הזמן ללכת!‬
‫תפתח! אנחנו רק רוצים לדבר!‬
‫קדימה!‬
‫שירותי חירום, איך אוכל לעזור?‬
‫הנה, קדימה.‬
‫חכי, אמא! אנחנו גונבים רכב?!‬ ‫-לא גונבים, רק מחליפים. קדימה.‬
‫אנחנו במצב של "קח אחד, תן אחד".‬
‫האנשים האלו יהיו מרוצים מאוד,‬ ‫אני מבטיחה לך.‬
‫טוב.‬
‫- תודה על האהבה! תהנה -‬
‫הם היו גבר, אישה וילדה קטנה.‬ ‫-איך מצאת את עצמך שם למטה?‬
‫אנחנו מתעניינים במזכרות‬ ‫ממלחמת העולם השנייה.‬
‫תודה, רבותיי השוטרים.‬
‫כתבת או לא, בקשות לביקורים באגף השמור‬
‫יש להגיש בכתב לוועדה.‬
‫אני כותבת על ג'סי ריד‬ ‫וג'ייסון טאנר הוא חבר שלו‬
‫ואנשים כה רבים מתאבלים‬ ‫על מותו של ג'סי כעת.‬
‫סיפור אישי עשוי להיות נפלא.‬ ‫-איזה ג'סי?‬
‫תחזיקי ככה, את צריכה להוריד אותה‬ ‫במהירות רבה.‬
‫היי! קדימה!‬
‫אאוץ'!‬
‫אתה סתם מעמיד פנים.‬ ‫-האגו שלי מת שזה יהיה נכון.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום!‬
‫מי רוצה לבקר את סבתא?‬ ‫-אני, אני רוצה!‬
‫לב של תינוקת!‬ ‫-סבתא!‬
‫הבאתי את הצעיפים שלי‬
‫ונחשי מי תזכה לבחור שלושה מתוכם‬ ‫ולקחת אותם הביתה?‬
‫במגירה העליונה, ליד המיטה.‬ ‫-משי!‬
‫ומי זה?‬
‫ניקו ג'קסון, זו אמי, אספרנזה פורטמן.‬
‫נעים מאוד, גברתי.‬ ‫-העונג כולו שלי.‬
‫ניקו עוזר לי עם סיפור ולכן הוא...‬
‫סרינה נראית בריאה כמו שור.‬
‫כן, נכון, אמא. אני צריכה לדבר איתך על...‬
‫אני דואגת לה מאז שעברתם‬ ‫למפעל התעשייתי הזה שלכם.‬
‫אלוהים יודע אילו כימיקלים נותרו מאחור!‬
‫זה מפעל פסנתרים שהומר לבית מגורים.‬ ‫אני כאן בגלל...‬
‫כמה דרומה אפשר להתרחק על רחוב מרקט‬ ‫ועדיין ליהנות מאינסטלציה?‬
‫אין לי מושג.‬
‫אני מספרת לחברים שעברתם לקוסטה ריקה.‬ ‫-אמא!‬
‫למה את מרימה עליי קול?‬ ‫אין לך שום סיבה לצעוק עליי.‬
‫תוכל לסלוח לנו על החוצפה?‬
‫אנחנו צריכות רגע אחד לבד.‬ ‫-כמובן.‬
‫אני אולי לא דוגמה ליציבות,‬
‫אבל היו לי תקוות גדולות‬ ‫בשבילך ובשביל טום.‬
‫ניקו הוא לא...!‬
‫חשבת על סרינה בכלל?‬ ‫לקחת אותה לטיול עם הילד הרע שלך?‬
‫ומה עם החבר הפיכח‬ ‫שהבאת איתנו לברצלונה?‬
‫את חושבת שלא ידעתי במה מדובר?!‬
‫היית בת 12 בסך הכול וכבר אז שפטת אותי!‬
‫מזל שאת כאן כי את באמת משוגעת.‬
‫עכשיו תורי לדבר, אז אל תפריעי לי.‬
‫אני זקוקה לעזרתך. אני צריכה לראיין מישהו‬ ‫מהאגף השמור לטובת הסיפור שלי‬
‫ואני צריכה שתעזרי לי להיכנס לשם.‬
‫לשבריר שנייה קטנטן אחד‬ ‫הייתי משוגעת מספיק כדי לחשוב‬
‫שבאת לכאן כי רצית לראות אותי.‬
‫אמא? למה את תמיד גורמת לסבתא לבכות?‬
‫אני מצטערת, לורה, אבל אני לא אוהבת‬ ‫לעזור לצהובונים לפלוש לפרטיותם של סלבס.‬
‫לא מדובר בסלבס!‬
‫או כוכבי קולנוע או עברייני מין מוטרפים‬ ‫או מי שלא יהיה,‬
‫תני לי להגיע ל"אבל"!‬
‫אבל... אחד הפיזיותרפיסטים שלי‬ ‫מת להשכיב אותי.‬
‫אלוהים אדירים!‬ ‫-הוא גברי מדי לטעמי,‬
‫אבל אם זה מה שעליי לעשות‬
‫כדי לזכות בתשומת לבה של בתי היחידה,‬ ‫אז זה שווה לי את המחיר.‬
‫את יודעת מה? זה לא שווה לי את המחיר.‬
‫תתמקדי במטרה.‬ ‫-אתה רוצה שאסרסר את אמא שלי?‬
‫איש לא מצמיד לה אקדח לראש.‬ ‫-רק כי אין לי אקדח.‬
‫מה היית עושה כדי להציל את סרינה?‬
‫נו?‬
‫הנה הוא.‬
‫מה אני יכול לעשות בשבילך, גברת פי?‬ ‫-שלום לך, מת'יו.‬
‫הבחור שאתם מחפשים נמצא ב-223.‬ ‫במורד המסדרון, דלת אחרונה מימין.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-אם ישאלו אתכם, בחיים לא נפגשנו.‬
‫אם תנסה לשים ידיים על הכסף של אמא שלי,‬ ‫אני אחסל אותך.‬
‫אני לא מחפש כסף.‬
‫הקוד של הדלת הוא 4711.‬ ‫-תודה.‬
‫יופי.‬
‫טוב, תישארי כאן ותצעקי אם מישהו מגיע.‬
‫אתה תישאר כאן. לי יש ניסיון של חיים שלמים‬ ‫בהתמודדות עם חולי נפש.‬
‫ולי יש ניסיון בלהילחם עם גברים חסונים‬ ‫על גגות. את לא נכנסת לשם.‬
‫זה לא הוא. אני אהיה במרחק של מטר וחצי.‬
‫- פרימונט גרוב -‬
‫באנו לבקר את ג'ייסון טאנר.‬ ‫-כן.‬
‫המערכת שלי אטית קצת היום.‬ ‫טיפה סבלנות, בבקשה.‬
‫ג'ייסון?‬
‫צר לי להפריע לך. שמי לורה פרייס.‬
‫אני צריכה לשאול אותך שאלה.‬
‫תוכל לומר לי מה שמו‬ ‫של האיש שבתמונה איתך?‬
‫בבקשה? חייו של אדם חף מפשע תלויים בכך.‬
‫שקט!‬
‫שקט! הכול בסדר!‬
‫הכול בסדר, אל תצעק.‬
‫שקט.‬
‫הכול בסדר.‬
‫אתם מכירים את הדרך.‬
‫חפש את ג'קסון ואת פרייס.‬ ‫אני אבדוק את המסדרון.‬
‫ומה אם הם הגיעו אליו כבר?‬ ‫-אתה חושב רחוק מדי.‬
‫המסדרון נקי. ראית אותם?‬
‫לא.‬ ‫-גם אני לא.‬
‫תזכור שאסור לך לגעת‬ ‫אפילו בשערה מראשו של טאנר ויהי מה.‬
‫אם תשאל אותי,‬ ‫הכסף שהבוס מבזבז על ההחזקה שלו כאן‬
‫יכול להיות מושקע במטרה טובה יותר.‬
‫אם האיש בתמונה הפחיד אותך, אני מבינה.‬ ‫הוא באמת מפחיד,‬
‫אבל הוא לא יכול לפגוע בך‬ ‫כי אני כאן ואני לא לבד. בסדר?‬
‫אם תעזור לי, אוכל לעצור אותו לנצח.‬
‫רק תגיד לי מה שמו.‬
‫טוב, אני יכולה לשבת איתך כאן?‬
‫אתה בטוח איתי.‬
‫איך ידעת שאנחנו כאן? איך?!‬
‫התקשרו אליי.‬ ‫-מי?‬
‫יש לנו חוזה פרטי.‬ ‫-על מי?‬
‫"עם מי", יה מפגר.‬
‫זו הבת הקטנה שלי, סרינה שלי.‬
‫היא מתה על מישהו שהכרת פעם, ג'סי ריד.‬
‫היא מקשיבה למוזיקה שלו כל היום.‬
‫הוא היה חבר שלך, נכון?‬
‫אני לא יודעת למה,‬
‫אבל מישהו אחר שאתה מכיר רוצה לפגוע בה.‬
‫להרוג אותה.‬
‫מישהו שעשה קעקוע על פרק כף היד שלו‬ ‫באותו היום, יחד איתך.‬
‫אם אני לא אעצור אותו...‬
‫אם היא תמות...‬
‫קרן אור מאירה תעבור מן העולם שלנו.‬
‫מה אתה מחפש? מה אתה יודע?‬
‫קודם אתה. בשביל מי אתה עובד?‬
‫מה אתה יודע?‬ ‫-שהלך עליך.‬
‫אתה יכול להסתכל על התמונה?‬
‫אתה יכול לעשות את זה בשבילי?‬ ‫בשביל סרינה? בבקשה?‬
‫זה ג'סי‬
‫וזה אחיך, שאהבת מאוד.‬
‫אני מצטערת שאיבדת אותו.‬
‫גם אני איבדתי משהו שהיה יקר ללבי פעם‬
‫ואני יודעת שהכאב הזה לא עובר לעולם.‬
‫זה אתה, נכון?‬
‫וזו סוזנה ספנסר.‬
‫מי זה? בבקשה, תגיד לי, מי האיש הזה? בבקשה!‬
‫טוב.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫חמש.‬
‫אל תתעלף לפני שתספר לי את הסיפור שלך.‬
‫חמש.‬ ‫-יש חמש נקודות על הכוכב?‬
‫לא, חמש!‬ ‫-אני לא מבינה.‬
‫חמש!‬ ‫-טוב, בסדר, לא חייבים לדבר על זה!‬
‫לא!‬
‫אני פה, לורה.‬
‫הממזר הזה פגע בך?‬ ‫-אני אהיה בסדר. אנחנו חייבים לעוף מכאן.‬
‫מה? מה ראית? ניקו?‬
‫תצלמי תמונות. אל תפספסי שום פרט.‬ ‫-בסדר.‬
‫ראית את זה?‬
‫היית שם?‬
‫זה האיש שראית?‬ ‫-לא!‬
‫זה האיש? זה האיש שראית?‬ ‫-לא!‬
‫תסתכל עליו! תסתכל!‬ ‫-חמש!‬
‫חמש מה? ראית מה קרה?‬ ‫-חמש!‬
‫היא לא נדקרה חמש פעמים!‬ ‫היא נדקרה 13 פעמים!‬
‫היא לא נדקרה חמש פעמים!‬ ‫-תפסיק! אתה מכאיב לו!‬
‫חמש!‬ ‫-אנחנו חייבים לקחת אותו איתנו.‬
‫הוא לא רוצה לבוא.‬ ‫-הוא בסכנה.‬
‫הם לא יפגעו בו.‬ ‫-איך אתה יודע?‬
‫אני אעדכן אותך בדרך, בואי נלך.‬
‫ג'ייסון? אני עוד אחזור.‬ ‫אתה לא לבד. אני מצטערת.‬
‫תודה לך. אלוהים אדירים.‬
‫קדימה, בואי!‬ ‫-טוב, בסדר.‬
‫סרינה!‬
‫סקורסזה השתגע עליי.‬
‫אוח! אילולא התנגד אבי לעסקי השעשועים,‬
‫אני הייתי מופיעה ב"נהג מונית"‬ ‫במקום סיביל שפרד.‬
‫מה מטריד אותך, לב של תינוקת?‬
‫שום דבר, אני בסדר.‬ ‫-אני לא מאמינה לך אפילו קצת.‬
‫תזכרי, החדר של סבתא‬ ‫הוא אזור נטול שיפוטיות, אז קדימה.‬
‫אמא מתנהגת ממש מוזר.‬ ‫-הו, גנטיקה בפעולה.‬
‫איזה מין מוזר?‬
‫אני חושבת שהיא ואבא כועסים זו על זה.‬
‫אף אחד לא מסביר לי מה קורה.‬ ‫היא אומרת לי שהיא עובדת על "סיפור",‬
‫אבל אנחנו כל הזמן נוסעות למקומות מוזרים‬ ‫נורא והיא בכלל לא רושמת שום דבר.‬
‫את רואה הכול, מה?‬
‫אני מכירה את אמא שלך‬ ‫טוב יותר מכפי שהיא תרצה להודות‬
‫והיא אוהבת אותך כמו אחוזת דיבוק.‬
‫לא משנה מה קורה, מתישהו, איכשהו‬
‫את עוד תגלי שכל זה היה לטובתך.‬
‫טוב, כרגע זה כמו איזה משחק מפגר‬
‫ואני בכלל לא רוצה להמשיך לשחק!‬ ‫-אבל אולי אמא שלך צריכה להמשיך‬
‫ואם אנשים חיים בחלום,‬ ‫למה להעיר אותם?‬
‫נכון?‬
‫קדימה, חומד, קחי את הדברים שלך,‬ ‫אנחנו חייבים לזוז.‬
‫אבל סבתא בדיוק עמדה לספר לי‬ ‫עליה ועל אל פצ'ינו!‬
‫כן? טוב, הסיפור שאמא עובדת עליו‬ ‫קשור לדברים סופר-סודיים‬
‫ויש כאן אנשים שרוצים לדעת עם מי דיברתי‬ ‫ואני לא יכולה לגלות להם, אז חייבים ללכת.‬
‫אוח.‬
‫כל השנים האלו המעטתי בערכך.‬
‫תודה ששמרת על סרינה.‬
‫סרינה, אנחנו צריכים לעוף מכאן, טוב?‬
‫טוב.‬ ‫-תעלי, שק קמח!‬
‫הם כאן.‬
‫כאן, הם כאן!‬
‫יש להם אקדח וסכין‬
‫והם הפחידו אותי למוות!‬ ‫-איפה הם?‬
‫אני לא יודעת! הם היו כאן לפני רגע,‬ ‫אולי הם יצאו מהחלון.‬
‫זו הקומה השנייה!‬ ‫-כן, אבל יש להם קרסי טיפוס וכבלים‬
‫ואני חושבת שהם היו מהסי-איי-איי‬ ‫או מהאן-אס-איי או מהמוסד!‬
‫כיום אי אפשר להבדיל ביניהם בכלל.‬
‫הם כולם ארגון גדול אחד.‬
‫פרימונט גרוב הוא‬ ‫המקום האחרון עלי אדמות שהיא תלך אליו.‬
‫אמא שלה נמצאת שם עכשיו.‬
‫טוב, אבל היא היתה שם‬ ‫והשאירה תוהו ובוהו אחריה.‬
‫אני מקווה שלא נצטרך לבקש ממך‬ ‫לטפל במצב פעם נוספת.‬
‫- שירותים -‬
‫הכוכב הוא חלון שהוספתי‬ ‫לכבוד יום הולדתה ה-21 של סוזנה.‬
‫זו היא. זה הבית שלה.‬
‫אמא שלי צדקה במשך כל העשור האחרון.‬
‫זה לא היה אח שלי.‬
‫זה בסה"כ שרטוט, איך אתה יודע?‬
‫תראי, הוא דוקר אותה ביד ימין.‬
‫אחי הוא שמאלי.‬
‫עברו עשר שנים! אולי ג'ייסון טעה בציור.‬
‫תסתכלי על התמונה הזו. בלייק הרג את עצמו.‬
‫ג'סי ריד פנה לתובע המחוזי ומת בתוך שבוע.‬
‫אתה לא חושב שזו היתה תאונה?‬
‫שימי לב לדפוס. אנחנו מבקרים את ג'ייסון‬ ‫ומיד צונחים עלינו שני חבר'ה מהגיהינום.‬
‫מישהו חורך את האדמה‬ ‫כדי לאבטח את סודותיו של מישהו‬
‫והם לא עושים את כל זה‬ ‫בשביל מישהו באגף הנידונים למוות.‬
‫אולי זה האדם שמשלם‬ ‫על השהות של ג'ייסון בפרימונט גרוב.‬
‫להורים שלו יש חנות,‬ ‫הם לא יכולים להרשות לעצמם.‬
‫למה שדני יגיד שהוא עשה את זה אם הוא לא?‬
‫למה שהוא ידבק בגרסה הזו במשך עשור?‬
‫אני לא יודע,‬
‫אבל או שהוא יספר לי‬ ‫או שאוציא ממנו את האמת בכוח.‬
‫- כלא מדינת קליפורניה -‬
‫ניקו.‬
‫מה קרה? למה אתה כאן?‬
‫אני יכול לשאול אותך את אותה השאלה.‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫אתה לא הרגת את סוזנה.‬
‫לא, אני כן הרגתי אותה, אני עשיתי זאת.‬
‫יש לי הוכחה שלא,‬ ‫שסתם זרקת את החיים שלך לפח.‬
‫ואת החיים של אמא, ושל רובי, ושלי.‬
‫אתה יודע מי האנשים האלו, דני?‬ ‫-לא.‬
‫ראיתי אותם. צילמתי את התמונה הזו,‬ ‫אבל אני לא יודע מי הם.‬
‫אתה לא צילמת את התמונה הזו, דני.‬ ‫אתה לא צילמת אותה.‬
‫המצלמה היתה מקולקלת.‬ ‫לא צילמו בה תמונות באותו היום.‬
‫אחד מהגברים האלו הרג את סוזנה.‬
‫ראית אחד מהם ביום שבו היא מתה?‬
‫לא, זה לא הם! אני הרגתי אותה!‬
‫תגיד את האמת!‬
‫אחד מהאנשים האלו איים עליך‬ ‫כדי שתגיד שאתה עשית את זה, דני? נכון?‬
‫זו האמת, אני הרגתי אותה! אני עשיתי את זה!‬
‫אין בעיה. שמישהו אחר יהיה חופשי במקומך.‬
‫הוא מסתובב לו ורוצח אנשים עכשיו,‬ ‫כולל אותי אם הוא יצליח.‬
‫מה אכפת לך?‬
‫אתה בטוח כאן‬ ‫ואמא מביאה לך חבילות מפנקות.‬
‫להתראות, דני.‬
‫אתה... אתה עושה דברים רעים כשאתה שותה.‬
‫מה?‬ ‫-אתה השתכרת.‬
‫טוב, ומה הקשר לכל השאר?‬
‫לא ידעת, ניקו. לא ידעת מה אתה עושה.‬
‫עושה מה?‬
‫זה היית אתה, ניקו.‬
‫אני ראיתי אותך דרך החלון. אתה הרגת אותה!‬
‫ברחתי. כשחזרתי, הבית עלה בלהבות‬
‫ואני הוצאתי את סוזנה‬ ‫כדי שאוכל להחביא אותה.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫שיקרתי כי אתה אהבת את סוזנה‬
‫ובחיים לא היית פוגע בה בכוונה.‬
‫כי אתה שכחת ואני לא רציתי שתיזכר,‬
‫לא רציתי שתלך לכלא!‬
‫למה עשית לנו את זה?!‬
‫ומה עם האחרות, מה עם כל האחרות?!‬
‫אני לא יודע, לא הייתי שם.‬ ‫-אני הרגתי גם את האחרות, דני?‬
‫ניקו, זה היית אתה. זה היית אתה, ניקו.‬
‫זה היית אתה, ניקו! אתה!‬
‫תרגום כתוביות: יעל בלום‬